# data[].attributes.body
Malalties

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Mans Unides porta més de 20 anys ajudant sobre el terreny a Sierra Leone, i és per aquest motiu que està concentrant molts dels seus esforços contra l' Ebola en aquest país.

L'adjunta de l'àrea de projectes de Mans Unides, María González Dyne, explica en una entrevista a la televisió el suport de Mans Unides ONG a la lluita contra l'Ebola a Sierra Leone.

Gran part dels habitants de Sierra Leone creuen que el virus no existeix.

Des de finals d'agost, la nostra ONG ha enviat ajuda per lluitar contra el virus per valor de més de 200.000€. Aquests són els projectes que s'estan duent a terme a Sierra Leone, amb diversos més a punt de ser iniciats:

Sensibilitzant la població

L'organització sol·licitant, FID, busca sensibilitzar les comunitats afectades en el fet que l' Ebola és real, però pot controlar si es prenen les mesures adequades.

Un treball crucial perquè el 95% de la població es mostra escèptica davant l'existència del virus i els que sí creuen que existeix, no confien que es pugui prevenir el contagi.

En segon aspecte a tenir en compte és el de la formació, que s'impartirà a grups de voluntaris per manipulació segura dels malalts i sobre les normes de seguretat en els enterraments de les víctimes.

Per a això s'equiparà als voluntaris amb material higiènic i desinfectant (clor, guants, sabó i cubs ...). En aquest sentit, cal recordar que la malaltia es transmet per contacte directe amb la sang o fluids corporals de la persona infectada; pel contacte amb objectes contaminats o pel consum d'animals infectats.

El nostre soci local col·laborarà en el lloguer d'una sala per a la formació, el transport de materials i algunes despeses administratives. El projecte, per al qual ens han demanat 16.000 euros, beneficiarà 27.000 persones.

Kenema, la ciutat fantasma

Per la seva banda, la germana mexicana Elisa Padilla, ens descriu la situació a la zona de Kenema. "Retirem a les germanes de Kenema perquè les coses estan més serioses per aquests rumbs. A les vegades sembla que la ciutat fos un gran cementiri per la gran tristesa que es respira. Hi ha 8 checkpoints només dins Kenema tractant de prendre la temperatura a qui passa evitant que qui està infectat segueixi passant l'Ebola als altres".

La segona emergència que hem aprovat en Mans Unides es destinarà a la sensibilització en tres mancomunitats del districte de Bo, a la província sud, fronterera amb la de Kenema.

Per això, l'organització local, Pelewahun Rural Development, vol realitzar tasques de sensibilització comunitària i una campanya casa per casa a les comunitats, a mb la intenció d'aconseguir l'acceptació de la realitat de la malaltia i portar un seguiment dels casos sospitosos i de les morts esdevingudes en les comunitats.

També es lliurarà un kit sanitari per a 10 llocs de salut a les mancomunitats de Valunia, Badja i Komboya. El projecte, que té un import de 13.882 euros, beneficiarà directament a 2.500 persones.

Sensibilització porta a porta

La sensibilització, la capacitació del personal sanitari i la formació de grups de voluntaris que duguin a terme tasques informatives entre la població són essencials per aturar l'expansió d'una malaltia que ha afectat ja a prop de 4.000 persones.

El virus no dóna treva als països afectats. Cada dia suposa un nou desafiament per als que treballen sense descans, ocupant-se dels afectats i de la població més vulnerable.

"Estem planejant una trobada sobre l'Ebola entre sacerdots i representants d'altres religions", ens comenta Peter Konteh, director executiu de Càritas a Freetown (Sierra Leone), amb qui mantenim un estret contacte des que el virus va mostrar la seva cara més letal.

Konteh ens ha enviat el següent escrit: "Algú ha mort darrere del nostre recinte i ha de confirmar si ha estat a causa de l'Ebola. Hem trucat al Ministeri de Sanitat, però fins que arribi l'ambulància se'ns farà molt tard. Mentre us escric em trobo desesperat. No sé si ens posaran en quarantena. Tot depèn del resultat del test que li facin el mort. us plau, pregueu per nosaltres".

Precisament, una de les partides d'emergència s'ha enviat a Caritas Freetown, per donar suport a un projecte que es localitza en 34 comunitats dels 2 districtes rurals de la província oest de Sierra Leone, comunitats que envolten la capital del país, on encara no s'ha dut a terme cap tipus de conscienciació.

Caritas Freetown ja té sanitaris voluntaris treballant en les comunitats i seran ells els que s'encarreguin de disseminar la informació sobre la malaltia. La campanya es realitzarà en les cinc llengües de la zona, de forma personal i per mitjà de missatges en suport físic (pòsters), per megafonia i a través de la ràdio.

A més, es lliurarà material higiènic per rentar mans, roba i altres superfícies que hagin estat en contacte amb casos sospitosos o amb cadàvers. El nombre estimat de beneficiaris directes és d'unes 197.098 persones. L'import del projecte és de 81.180 €.

Morts per falta d'educació

El pare Peter Konteh, director executiu de Càritas a Freetown, amb qui mantenim un estret contacte des que el virus va mostrar la seva cara més letal, ens donava a conèixer fa uns dies la importància d'aquesta accions:
"Les comunitats estan molt agraïdes pel suport a aquesta unitat d'informació, però encara no podem arribar a totes les persones correctament, d'aquí la necessitat de seguir finançant aquest projecte, perquè moltes persones segueixen morint per la falta d'educació i comprensió". "Fins ara hem estat capaços de formar a tots els sacerdots, cinc religioses de totes les parròquies de l'arxidiòcesi, amb els missatges clau de l'Ébola, i també hem pogut distribuir cubetes, clor i pastilles de sabó a les diferents parròquies i comunitats catòliques ".

# data[].attributes.attachment_link.description
Mans Unides porta més de 20 anys ajudant sobre el terreny a Sierra Leone, i és per aquest motiu que està concentrant molts dels seus esforços contra l'Ebola en aquest país.L'adjunta de l'àrea de projectes de Mans Unides, María González Dyne, explica en una entrevista a la televisió el suport de Mans Unides ONG a la lluita contra l'Ebola a Sierra Leone.

# data[].attributes.body
Models de proves

# data[].attributes.body
LLADRES DE JOGUINES

# data[].attributes.attachment_link.description
Troba empreses locals, consulta mapes i obtén indicacions amb cotxe a Google Maps.

# data[].attributes.body
Global peace index

# data[].attributes.body
Conflictes s XXI

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
La paraula bèl·lic prové del llatí bellicus ,un adjectiu que permet fer referència a allò relacionat amb la guerra.

Per tant un conflicte bèl·lic és una guerra armada entre dos grups o més.

L'Institut Internacional de Recerca de la Pau, defineix conflicte bèl·lic com a tot aquell conflicte armat que compleix dos requisits:

-Enfrontar almenys una força militar, ja sigui contra un altre exèrcit o contra una força insurgent

-Haver mort mil o més persones.

# data[].attributes.attachment_link.description
La paraula bèl·lic prové del llatí bellicus ,un adjectiu que permet fer referència a allò relacionat amb la guerra. Per tant un conflicte bèl·lic és una guerra armada entre dos grups o més.

# data[].attributes.body
Una imatge

# data[].attributes.body
Lladre de joguines

# data[].attributes.body
Camins cap a l'escola

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
18 de los viajes más peligrosos e inusuales a la escuela del mundo

No olvides nunca que en algunas partes del mundo la escuela puede ser un lujo duramente conseguido. Muchos niños en todo el mundo tienen que tomar las rutas más increíbles e inimaginables para recibir la educación que algunos de nosotros damos por sentado.

Según la UNESCO, el progreso en la conexión de los niños con sus escuelas se ha ralentizado en los últimos cinco años. Las áreas que carecen de caminos escolares adecuadas a menudo se suelen inundar, por lo que es aún más difícil para los niños el viaje. Los peligrosos caminos son una de las principales razones por la que muchos niños deciden dejar la escuela
La solución podría parecer fácil: construir carreteras y puentes, comprar autobuses y contratar a un conductor. Sin embargo la falta de fondos y los frecuentes desastres naturales en muchos países, hacen difícil proporcionar a los niños las soluciones que necesitan tan desesperadamente.

Viaje de 5 horas por las montañas en un camino de 1 pie de ancho hacia, probablemente, la escuela más remota del mundo , Gulu , China

Image credits: Sipa Press

Image credits: Timothy Allen

Alumnos cruzando un puente colgante dañado, Lebak, Indonesia

Alumnos en canoa hacia la escuela, Riau, Indonesia
(Image credits: Reuters)

Niños volando 800m en un cable de acero a 400m sobre el Rio Negro, Colombia.

Niños viajando a través del bosque atravesando un puente de raices de arbol, India
Una niña cabalgando un búfalo hacia la escuela, Myanmar
Image credits: Christoph Otto

Cruzando un puente roto entre la nieve para ir a la escuela en Dujiangyan, Provincia Sichuan, China
Image credits: Nico Fredia

Source: The Atlantic

Image credits: Andrey

Alumnos viajando en canoa, en Kerala, India
Image credits: Dilwar Mandal

Image credits: Imaginechina / Rex Features

Image credits: Muhammad Buchari
Alumnos caminando en la cuerda floja a 30 pies sobre un río, Padang , Sumatra , Indonesia.
Image credits: Reuters/Vivek Prakash

Image credits: Santosh Sugumar

Image credits: Reuters

Image credits: Reuters/Beawiharta Beawiharta

Image credits: unknown

Image credits: Panjalu Images / Barcroft Media

Estudiantes de escuela elemental cruzan un rio en cámaras de automovil hinchadas, Rizal Province, Philippines

Image credits: Dennis M. Sabangan / EPA

Image credits: Bullit Marquez /AP

Recibe nuestra Newsletter

Quincenal, con artículos exclusivos de arte, erótica, estimulante y lifesyle.

# data[].attributes.attachment_link.title
18 de los más peligrosos caminos a la escuela del mundo - Cultura Inquieta

# data[].attributes.attachment_link.description
18 de los viajes más peligrosos e inusuales a la escuela del mundo No olvides nunca que en algunas partes del mundo la escuela puede ser un lujo duramente conseguido. Muchos niños en todo el mundo tienen que tomar las rutas más increíbles e inimaginables para recibir la educación que algunos de nosotros damos por sentado.

# data[].attributes.body
Els nens a Equador

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Humanium * Concretamos los derechos del niño

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Descubriendo los derechos infantiles en Ecuador

Ecuador es uno de los países que más progreso ha tenido en mejorar la situación de la niñez en los últimos años, sin embargo todavía existen grandes brechas culturales, sobre todo en relación a la educación, salud y en las condiciones de vida en general de los niños.

Según las estadísticas del 2014 la población de niños, niñas y adolescentes en Ecuador se acerca al 37% de la población total, pero para poder llegar a entender la situación completamente, es necesario saber que Ecuador es un país multiétnico, donde el 9% de la niñez ecuatoriana es indígena, el 8% afro-ecuatoriana, el 7% montubia y el 76%, es mestiza.

La falta de políticas dirigidas específicamente hacia los niños en edad escolar y la ausencia de programas estatales orientados a los adolescentes es parte de las acciones urgentes para mejorar la situación.

Principales problemas que afectan a los niños en Ecuador:

La pobreza restringe drásticamente la oportunidad que tienen los niños de prosperar, sobre todo en lo relativo a la educación, vivienda y asistencia sanitaria.

La desnutrición crónica es uno de los mayores problemas a los que se enfrentan ahora las autoridades, a pesar de los esfuerzos por disminuir la pobreza, dar más acceso a saneamiento y sobre todo aumentar el nivel de educación de las madres, sigue siendo una cifra alarmantemente alta.

Existen regiones, sobre todo en el área rural, donde más del 50% de los niños y adolescentes, viven en hogares pobres, sin acceso a agua potable, ni servicios higiénicos, ni alcantarillado y cerca de un 35% viven en situación de hacinamiento.
Matrimonio y embarazo infantil
El 22% de las adolescentes se casan antes de los 18 años, puesto que es totalmente legal según la legislación ecuatoriana, la cual establece que las niñas podrán contraer matrimonio a partir de los 12 años y los niños a partir de los 14.

Esto constituye una violación de los derechos del niño, en particular de las niñas, ya que se les niega la oportunidad de disfrutar de su adolescencia, así como del tiempo en el que adquieren la madurez y el juicio necesarios para entender y consentir una decisión tal como el matrimonio.

En los últimos años se vio un incremento en los partos de madres entre 15 y 19 años, estas adolecentes siguen siendo víctimas de los patrones socioculturales donde por su condición de género, deben cumplir su rol de reproductoras y cuidadoras del hogar,

Por otro lado, existe un alto porcentaje de niñas entre 10 y 14 años embarazadas, esta condición se puede dar porque la familia entrega a la niña como parte de un acuerdo para asegurarles comida, alojamiento o por algún tipo de negociación

Derecho a la asistencia sanitaria

Si bien los últimos informes, muestran una gran inversión de parte del gobierno en la cobertura y fortalecimiento de la salud pública, la situación de los niños y adolescentes todavía deja mucho trabajo que desear.

La primera causa de muerte en la niñez son las afecciones del período prenatal y no deja de llamar la atención el elevado número de niños por un mal tratamiento médico o muertes por causas mal definidas (cerca del 16%) en niños y niñas menores de 5 años, además del alto nivel de la desnutrición crónica en los niños indígenas que es más del 50%, lo que nos muestra las deficiencias en la calidad de la atención de la salud.

El problema de la malnutrición, también deriva en problemas de obesidad. Casi el 9% de los niños y niñas en edad pre escolar sufren de esta condición, el 30% de los de edad escolar y el 26% de los adolescentes según estadísticas del 2014.

El 97.4 % de la niñez entre 5 y 14 años asisten a la escuela y un número parecido es para los adolescentes entre 15 y 17 años, lo que muestra un gran avance en la lucha contra el analfabetismo. El país entre sus propuestas de trabajo se propone reducir el porcentaje de exclusión racial y la eliminación de las diferencias en el acceso a la educación, sobre todo por razones culturales, cuanto mayor sea la tasa de inscripción de los niños en las escuelas menor será el porcentaje en trabajo infantil.

El problema a solucionar ahora es el abandono escolar, los datos muestran dos sectores particularmente vulnerables: las adolescentes embarazadas y población indígena, ya que tienen la tasa más baja en la culminación de los estudios secundarios.

En el tema de hostigamiento y violencia en las aulas, casi un tercio de los niños y adolescentes sufren de un trato violento o castigos como forma de disciplina, esto representa un incremento de 10 puntos respecto al indicador en el año 2000. Este porcentaje aumenta alarmantemente en el grupo de niños mestizos e indígenas donde cerca del 42% sufren de este tipo de violencia.

En el 2004, 14% de los niños y niñas entre los 5 y 17 años, solo trabajan y no iban a la escuela o simplemente no trabajaban ni iban a la estudiaban, es decir una forma oculta de esclavismo dentro del servicio doméstico, Hoy este porcentaje ha descendido al 8%.

Sin embargo los datos siguen siendo altos cuando se refiere a trabajo en los menores de 11 años, en el sector rural el 15.5%, de niñas trabajan realizando tareas domésticas, en un promedio de 14 horas semanales, mientras que en el urbano disminuye al 4.3%. Entre los indígenas, el porcentaje sube al 29%.

De todos los niños y niñas trabajadores, el 56% está involucrado en trabajo infantil peligroso. Esto equivale a 200 000 niños, niñas y adolescentes, aproximadamente. El 66% de este grupo está formado por hombres, mientras que en las labores domésticas 7 de cada 10 son niñas.

Entre los trabajos más peligrosos que realizan los niños es el trabajo en la plantación de banano, donde se ven expuestos a tóxicos dañinos y no cuentan con ningún tipo de protección.

Violencia infantil

La persistencia de normas y patrones sociales como la aceptación del castigo corporal físico como una forma de disciplina contribuyen a la violencia y representa un obstáculo en la construcción de entornos protectores que promuevan el desarrollo de los niños y adolescentes.

En el país las principales causas de muerte evitable entre los adolescentes son el suicidio, el homicidio y los accidentes de auto.

Si bien la nueva Constitución del Ecuador prohíbe cualquier forma de violencia contra los niños, no prohíbe de manera explícita los malos tratos dentro del sistema educativo, la vivienda familiar o dentro del sistema judicial. Se deduce por tanto, que estos tipos de maltratos, tan comunes hoy día en la sociedad ecuatoriana, están firmemente enraizados a las tradiciones populares. En referencia a la violencia de género, 7 de cada 10 mujeres han sido víctimas de violencia por razón de género en algún momento de sus vidas.

Tráfico de menores

En Ecuador, el tráfico de menores es un fenómeno particularmente común y preocupante. A pesar de los esfuerzos del Gobierno por eliminar esta práctica ilegal, muchos niños siguen siendo secuestrados por redes de explotación que los utilizan con fines comerciales o sexuales. La prostitución, la pornografía, la mendicidad o el trabajo doméstico son solamente algunos ejemplos de explotación infantil en Ecuador. En ocasiones, los padres venden sus hijos a los traficantes, una práctica que a pesar de ser totalmente ilegal e inhumana, actualmente sigue creciendo.
Derechos de las minorías y niños indígenas
Aunque la nueva constitución reconoce la composición étnica multinacional e intercultural del país, los niños con padres indígenas o afro ecuatorianos, continúan siendo discriminados dentro de su propio país.

Para la población indígena en general y aun peor para las mujeres, es más difícil acceder a servicios básicos, educación y tener una alimentación y nutrición saludable.

Las brechas entre los niños indígenas y los no indígenas llaman poderosamente la atención por ejemplo, entre las comunidades autóctonas 6 de cada diez niños no ha crecido lo suficiente para su edad y está desnutridos.

En aquellos autodefinidos como indígenas la incidencia de la pobreza por ingresos alcanzó el 51.1%, en los montubios el 44.2%, en los afro ecuatorianos el 35.9%, mientras que entre los blancos el indicador llegó al 14.3%.

Ecuador alcanza un 40.7% de niñez y adolescencia en situación de pobreza, y un 15.1% en extrema pobreza multidimensional, lo cual ubica al país entre los más altos promedios de diferencias multiétnicas de la región.

El derecho a la identidad

En lo relacionado al registro de nacimiento, en el año 2005, 15% de los niños y niñas menores de 5 años no estaban registrados en el Registro Civil. Aproximadamente 1 de cada 2 de estos niños no registrados eran menores de 1 año. El país, para dar soluciona a este problema, creo agencias de registro en las maternidades y otros establecimientos de salud, lo que permitió un considerable aumento de niños inscritos

Este fenómeno generalizado dificulta la vida a aquellas personas no registradas de manera oficial, ya que, desde el punto de vista de la sociedad, estas personas no existen y son, por tanto, incapaces de acceder a sus propios derechos.

# data[].attributes.attachment_link.title
Niños de Ecuador - Humanium * Concretamos los derechos del niño

# data[].attributes.attachment_link.description
Ecuador es uno de los países que más progreso ha tenido en mejorar la situación de la niñez en los últimos años, sin embargo todavía existen grandes brechas culturales, sobre todo en relación a la educación, salud y en las condiciones de vida en general de los niños.

# data[].attributes.body
De qué se alimenta un niño?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"No hi ha causa que mereixi més alta prioritat que la protecció i el desenvolupament del nen, de qui depenen la supervivència, l'estabilitat i el progrés de totes les nacions i, de fet, de la civilització humana".

Pla d'Acció de la Cimera Mundial a favor de la Infància 30 de setembre de de 1990.

El 20 de novembre de 1989 els drets dels nens fossin ratificats per 192 països del món. Fa més de 50 anys (1959) es va signar la Declaració Universal dels Drets de l'Infant. En aquest moment la infància va deixar de ser considerada objecte de protecció per passar a ser subjecte de ple dret.

La Convenció sobre els Drets de l'Infant, que és el tractat internacional de drets humans més ratificat, estableix una sèrie de drets dels infants, inclosos els relatius a la vida, a la salut, a l'educació ia jugar, així com el dret a la vida familiar, a estar protegits de la violència, a no ser discriminats ja que s'escoltin les seves opinions.

Sobre la base de la Convenció i l'esforç conjunt de tots els països i regions, els projectes de Mans Unides contribueixen a promoure i celebrar els drets dels infants per seguir construint un entorn amigable per a tots ells per mitjà del diàleg i l'acció.

Per l'ONG Mans Unides la Convenció sobre els Drets de l'Infant és una gran inspiració per al nostre treball, perquè, des del seu origen, els èxits i avenços en matèria de protecció, suport, cura dels nens han estat importants.

Però encara hi ha moltes ombres en la seva aplicació perquè aquest tractat sobre els drets de l'Infant, tot i ser el que major nombre d'adhesions ha rebut en la història de la Humanitat (el van ratificar tots els països excepte Somàlia i els Estats Units), és incomplert sistemàticament a tot el món. Són massa els governs i els adults que obliden les obligacions que van adquirir respecte a la infància. I el suport que els nens reben és, en molts llocs, paper mullat.

El camí per recórrer encara és llarg; molt llarg. No cal anar massa lluny, potser tan sols amb donar la volta a la cantonada, ens trobem amb els drets dels nens violats davant la passivitat i, de vegades, la connivència de les autoritats i de la pròpia societat.

Les milions de nens pobres i famolencs; els marginats i explotats; els malalts sense assistència; els que moren per causes prevenibles i tractables; els que viuen al carrer; els que treballen; els que juguen a ser soldats en exèrcits d'adults; els prostituïts, els desplaçats de les seves llars, els refugiats ... ens indiquen que, les coses estan fallant. I els culpables, clarament, no són els nens.

Un any més, i no ens cansarem de fer-ho, al Dia Universal del Nen denunciem algunes de les dades -extrets de diversos informes internacionals- dels que tots els adults, sense excepció, hauríem d'avergonyir.

Les xifres de la vergonya

Un de cada quatre nens a les regions en desenvolupament està malnodrit.

Més de 72 milions de nens no van a l'escola. El 54% són nenes.

Cada any moren al món 9 milions de nens menors de 5 anys per causes previsibles i tractables.

Més de 4.000 menors de cinc anys moren al dia per la falta d'aigua potable.

Al món hi ha més de 15 milions d'orfes per la SIDA.

La majoria dels morts per paludisme són infants subsaharians menors de cinc anys.

Hi ha més de 2 milions de nens embolicats en xarxes de prostitució infantil.

Més de 215 milions de nens passen la seva infància treballant.

Una infància cuidada i protegida és la millor garantia del desenvolupament de les nacions. Per això, a Mans Unides fem de la cura i la protecció dels més petits un dels nostres principals objectius.

# data[].attributes.attachment_link.description
"No hi ha causa que mereixi més alta prioritat que la protecció i el desenvolupament del nen, de qui depenen la supervivència, l'estabilitat i el progrés de totes les nacions i, de fet, de la civilització humana".Pla d'Acció de la Cimera Mundial a favor de la Infància 30 de setembre de de 1990.

# data[].attributes.body
Dossier

# data[].attributes.body
Roc Esterlich

# data[].attributes.attachment_link.title
04 conferėncia 2 El nen que vivia als estels

# data[].attributes.attachment_link.description
Escola Segimon Comas Cicle Superior RE. 6ė

# data[].attributes.body
Pla de Treball T2

# data[].attributes.attachment_link.description
L'Edu3.cat és un portal de ràdio i tv educatives per Internet. L'Edu3 us proposa més de 5500 audiovisuals d'àmbits de coneixement agrupats en Ciències naturals, Ciències socials, Educació artística, Educació física, Llengües i literatura, Matemàtiques, Tecnologia i Tutoria. Disposa d'un cercador temàtic amb servei de cerca avançada per àrees curriculars.

# data[].attributes.attachment_link.description
L'Edu3.cat és un portal de ràdio i tv educatives per Internet. L'Edu3 us proposa més de 5500 audiovisuals d'àmbits de coneixement agrupats en Ciències naturals, Ciències socials, Educació artística, Educació física, Llengües i literatura, Matemàtiques, Tecnologia i Tutoria. Disposa d'un cercador temàtic amb servei de cerca avançada per àrees curriculars.

# data[].attributes.body
Biel Serrallonga

# data[].attributes.attachment_link.description
El presoner del casal del diable Escola Segimon Comas 2n Trimestre

# data[].attributes.body
Carla Vaqué

# data[].attributes.body
Txell Plans

# data[].attributes.attachment_link.description
La passió del rebesavi Escola Segimon Comas 2n Trimestre

# data[].attributes.body
ANY VINYOLI Lectura digital

# data[].attributes.body
Paula Migales

# data[].attributes.attachment_link.description
Radio Q Un grapat de llibres Paula Migales

# data[].attributes.body
Núria Cubí

# data[].attributes.body
Biel Orra i Nil Bigas

# data[].attributes.attachment_link.title
Conferència Gelsomino al país dels mentiders

# data[].attributes.body
15/01/2015

# data[].attributes.body
El ball de les quatre estacions

# data[].attributes.body
30/01/2015

# data[].attributes.body
Activitat prèvia

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"És una cosa important que ningú no et pot prendre i que totes les persones tenim des que naixem. Tu també!", diu en Guim. "A més de drets, tenim deures, que són les tasques que hem de fer perquè totes les persones puguem viure bé", diu la Mar.

Saps que hi ha altres personatges que expliquen aquesta Convenció a infants i adolescents de totes les edats? Mitjançant el Programa Promoció i Defensa dels Drets dels Infants que Save the Children desenvolupa a Barcelona i per tota Catalunya podràs conèixer diferents realitats dels infants arreu del món. Vols ser defensor o defensora dels Drets dels Infants? Anima't i consulta totes les activitats que realitzem: Save the Children

"Sabies que tots els nens i les nenes tenen drets?"

T'enredes? Creus que al món hi ha coses que es poden millorar? Et preocupa el medi ambient, la pau o el respecte a totes les cultures i persones? Vols que els drets de la infància siguin coneguts i respectats arreu del món? Si aquestes preguntes et passen a vegades pel cap, aquesta és la teva pàgina web:

La Convenció sobre els Drets de l'Infant

Per protegir els drets de les nenes i els nens, les Nacions Unides van redactar un acord internacional anomenat Convenció sobre els Drets de l'Infant. La Convenció fou aprovada per l'Assemblea General de les Nacions Unides el 20 de novembre de 1989 i va representar un gran pas endavant, perquè per primera vegada es van recollir en un únic document tots els drets que tenen els infants i que són de compliment obligat. A més, també per primer cop, amb aquesta Convenció es va decidir que els infants són subjectes de drets, això vol dir que poden actuar, participar i exercir els seus drets en tots els temes que els afecten. UNICEF és l'agència de les Nacions Unides que té la missió de fomentar i protegir els drets aprovats a la Convenció.

La Convenció recull en 54 articles els drets que tenen les persones menors de 18 anys de tot el món i les obligacions dels Estats que l'han signada. Té quatre principis bàsics que sempre s'han de tenir en compte i que guien el compliment de tots els drets: No-discriminació, Interès superior de l'infant, Dret a la vida i Participació.

En aquesta tasca, tenim en compte que els infants construeixen la seva identitat cultural a mesura que comprenen les identitats que els envolten. També tenim en consideració que la identitat és al mateix temps una qüestió de reconeixement i coneixement .

" L'Asthon i la María entren i surten del paracaigudes de colors, estiren i arronsen tot rient i corrent". El paracaigudes de colors és un dels jocs preferits en els tallers infantils de Creu Roja Joventut, i pretén ser un símbol dels valors que ha de tenir tot joc infantil: cooperació, igualtat, alegria, imaginació, divertiment...

Gaudir d'un temps de joc i de descans és fonamental per desenvolupar el seu equilibri personal, social i intel·lectual... imaginant, "fer com si alguna cosa fos altre cosa diferent del que és",és un primer pas per aprendre a separar bé el que és real d'allò que és imaginari, és la manera més natural d'aconseguir una participació en petits descobriments i projectes quotidians.

Hem de recuperar el joc com una il·lusió i promoure que administracions públiques, entitats i institucions tinguin un objectiu comú i repte compartit amb escoles i famílies a ampliar els seus espais, temps i recursos dedicats al joc. Jugar és un dret per a tota la vida. El joc ens converteix en persones compromeses, crítiques, lliures, positives i alegres i així hauria de ser aquí i a tots els països del món.

Els infants necessiten jugar per representar les seves tragèdies i superar els traumes a les seves vides. El joc ha de estar present sempre a la infància, fins i tot en les situacions més devastadores i tràgiques, perquè els ajudarà a tenir una vida adulta més sana.

Els nens i les nenes hem d'estar amb la família i amb les persones que ens estimen per tal que ens cuidin i puguem desenvolupar-nos.

L'afecte i la comprensió són claus en els primers anys de vida, aquells en què t'has de fer un lloc al món i és un deure dels adults acompanyar als infants i fer-los sentir en tot moment que serem allà quan vulguin i pel que vulguin.

Segons Carme Thió, "l'afecte és la base del desenvolupament de totes les capacitats de la persona i és el factor que afavorirà el procés d'aprenentatge, d'adquisició d'actituds positives, d'interiorització de normes i valors, de desenvolupament del llenguatge i l'autonomia de l'infant".

Jorge Barudy afirma que "allò que una mare o pare sent, pensa i fa pels seus fills i filles, i la forma en què ho comunica, tindrà un impacte significatiu en la manera en què una nena o un nen es concep a sí mateix. Aquests missatges estan en estreta relació amb allò que l'infant sentirà respecte a sí mateix".

L'Espai Maternoinfantil de l'associació EQMON s'apropa a l'infant des del respecte a ell mateix i des de la voluntat de l'adult a comprendre'l. Tots els nens i nenes tenen dret a sentir-se atesos i estimats, escoltats i valorats pels adults referents i per la societat que els acull. En les accions quotidianes, en els grans moments de la seva vida, en les èpoques difícils o en qualsevol circumstància, la família i la societat ha d'escoltar el que ens diuen i estar disposats a sentir-nos-hi interpel·lats, tal i com ho fem des de l'Espai Maternoinfantil quan trien un joc i no un altre, quan ploren desesperadament, quan proven d'explicar-nos quelcom que no entenem o quan reclamen amb una mirada curiosa l'abraçada de la mare.

Tots els nens i nenes tenen dret a créixer i desenvolupar-se amb salut, el que implica gaudir d'una adequada alimentació, habitatge i atenció mèdica. Els infants també necessiten amor i comprensió i, sempre que sigui possible, han de créixer amb el seu pare i la seva mare. En cas que això no fos possible, tindran una altra família que els estimi i protegeixi igual.

Els nens i les nenes d'arreu del món tenen costums, jocs i menjars diferents; tot i així, tenen els mateixos drets i no els ha de discriminar ningú per l'origen, el sexe, la llengua, les discapacitats o per la situació econòmica i les creences de la família.

L'Estat té l'obligació de protegir l'infant contra tota mena de maltractaments, abusos i explotacions de tipus físic, mental o sexual.

Al Projecte de Participació d'Infants i Adolescents I tu, què opines? de la podràs trobar una caixa de recursos -eines, activitats i dinàmiques- per a que professionals i infants aprenguin a participar i dir la seva en tots els àmbits de la seva vida i a transformar la realitat social mitjançant el coneixement dels seus drets i de la Llei que els empara a Catalunya.

El dret a la salut es refereix tant a l'absència de malalties com al dret a disposar de condicions de benestar físic, mental i social. Així doncs, el dret a la salut no s'ha d'entendre com el dret a estar sa, sinó com la possibilitat de gaudir de les condicions necessàries per assolir el més alt nivell possible de salut.

Es tracta, doncs, d'un dret inclusiu, ja que no només engloba l'accés a una atenció mèdica adequada, sinó altres factors socioeconòmics que influeixen en la salut, com l'accés a l'aigua potable, una alimentació nutritiva, un habitatge digne, condicions sanes en el treball, un medi ambient saludable, etc.

Intervida presenta la proposta "Aigua, font de vida" a les escoles per tal d'augmentar el coneixement dels nens i nenes sobre aquest dret i les principals problemàtiques en l'accés a la salut a l'Àfrica i reflexionar sobre algunes solucions per millorar aquesta realitat.

" Mira el que he trobat: d'acord amb el que posa aquí, encara que jo sigui una nena de Bombai i tu un nen de Barcelona, hauríem de ser iguals ", així comença una de les animacions amb què Sonrisas de Bombay, en els seus materials de sensibilització i educació per al desenvolupament, pretén fer arribar als nens i nenes de les escoles de Catalunya el concepte d'igualtat. Una igualtat basada en l'accés indiscriminat dels nens i nenes als seus propis drets, més enllà de qüestions com el sexe, l'origen, la llengua, la situació social i econòmica o familiar. Es tracta, en definitiva, d'una igualtat d'oportunitats, social i davant la llei, exigible sense tenir en compte una altra consideració que el fet mateix de ser nen o nena.

" Moltes persones són discriminades per coses que no haurien de ser, per exemple, a l'Índia, com en altres països, hi ha menys nenes que nens en els col·legis", assenyala també l'animació. La igualtat per la qual s'ha de lluitar, més enllà de proclames i declaracions, és una realitat que es construeix dia a dia. No es tracta d'una cosa atorgada, si no que implica determinació i lluita. Depèn de nosaltres que no siguin més que paraules.

Des de la Fundació Propedagògic impulsem projectes que estudien i promouen l' educació de qualitat, amb la intenció de donar un servei a l'ensenyament i col·laborar a millorar-ne la pràctica. Ajuts específics a projectes singulars de caràcter teoricopràctic que comportin una recerca en els àmbits de l'ensenyament obligatori com: Programa d'informatització per a les biblioteques escolars; Proves psicopedagògiques d'aprenentatges instrumentals; l'Ensenyament inicial de la lectura a nens i nenes amb síndrome de Down a Catalunya, etc.

El projecte Barri Espai de Convivència: Accions pel foment de la convivència en l'àmbit de barri, desenvolupat per la Federació d'Associacions de Veïns i Veïnes de Barcelona (Favb), pretén facilitar un diagnòstic participat de la realitat del barri a entitats, agents del territori i, sobretot, nens, nenes i joves, així com dinamitzar un espai de treball comú. El projecte treballa per la convivència i la diversitat, i fomenta la participació pública de les persones que no solen tenir veu a la presa de decisions polítiques per tal d'incentivar accions de caire comunitari.

Des de ( Federació Catalana de l'Esplai ho estem fent, i un exemple clar és el projecte Diversitat Lúdica ), un petit gra de sorra per despertar consciències i educar en valors als mateixos infants. Orquesta de la pau que ha posat en marxa l'esplai Diversitat lúdica de Sant Feliu de Llobregat

Com deia el filòsof Emmanuel Kant sobre la pau perpètua al 1875: "L'objectiu és trobar una estructura mundial i una perspectiva de govern per a cada un dels estats en particular que afavoreixi la pau i el benestar de l'infant".

La investigació ha destacat els riscos per als infants petits que es deriven de la mala nutrició, la malaltia, la pobresa, l'abandó, l'exclusió social i diversos factors adversos. Això demostra que les estratègies adequades de prevenció i intervenció durant la primera infància tenen el potencial d'influir positivament en el benestar i les perspectives de futur dels infants petits.

Tota innovació de la legislació, les polítiques i provisió de serveis que afecten els infants han de tenir en compte el principi de l'interès superior del infant, que garanteixi "el dret del nen al descans i a l'esbarjo, al joc i a les activitats recreatives pròpies de la seva edat". El joc és una de les característiques més distintives de la primera infància. Mitjançant el joc els infants tant poden gaudir de les capacitats que tenen, com posar-les a prova, tant si juguen sols com en companyia d'altres. Per això a Fundació Quatre Vents, es promou la prevenció, la intervenció i el joc, especialment perquè es tingui en compte, sempre, el dret superior del infant.

Hi ha molts infants que no tenen cobertes les necessitats més bàsiques d'una atenció i cura adequada a la seva edat i tenen veritables dificultats, fins i totper jugar. Caldefensar activament aquets drets tan importants pel futur dels infants, nopodem malmetre de cap manera aquest futur.

# data[].attributes.attachment_link.description
"És una cosa important que ningú no et pot prendre i que totes les persones tenim des que naixem. Tu també!", diu en Guim. "A més de drets, tenim deures, que són les tasques que hem de fer perquè totes les persones puguem viure bé", diu la Mar.

# data[].attributes.body
Activitat prèvia

# data[].attributes.attachment_link.title
Sinopsis artículo 47 - Constitución Española

# data[].attributes.body
Activitat prèvia